Ko razmišljam o potovanju, ki mi je ostalo v spominu, mi na misel pride potovanje v Fukushimo z mojim fantom med poletnimi počitnicami. 
Nimam preveč rada velikih mest. Tam je gužva, hrup, in sem mnenja, da tam živeči ljudje niso preveč prijazni. Nasprotno od tega pa v vasi ni veliko turistov, zato tudi ni gužve. Poleg tega je tam manj zgradb kot v mestu in veliko zelenja. Ko sva potovala po Japonski sva seveda s fantom odšla tudi v mesta, vendar je bilo konec koncev na vasi veliko bolj zabavno. Izmed vasi, katere sva si ogledala, sem najbolj uživala v raznoraznih vaseh v prefekturi Fukushima. 
Do prefekture Fukushima je peljal moj fant. Zato sem med tem, ko je on vozil, jaz ves čas gledala ven skozi okno. Ko sva prispela v prefekturo Fukushima, sem najprej opazila da je veliko zelenja. Res je bilo veliko gozdov in bila so sama polja. Takrat mi je Fukushima že prirasla k srcu. Ko sva prispela v hotel, sem morala počakati v avli dokler moj fant ni parkiral avta. Ko sem hodila do avle sem bila malo živčna. Čeprav sem si mislila "dobro, bom dala vse od sebe v japonščini", me je bilo seveda vseeno malo strah tega, da bi sama govorila le v japonščini. Vendar je bilo na moje presenečenje osebje hotela res prijazno. Moje skrbi so v trenutku uzginile. Naslednji dan sva si šla s fantom ogledati raznorazna mesta v prefekturi. Tisti dan sva res šla v mnogo trgovin. Ko sem se pogovarjala s prodajalci sem bila znova presenečena. Vsi so bili resnično prijazni. Prodajalci mnogih trgovih so mi prijazno predstavili mnogo produktov. Poleg tega so tudi začeli pogovor z mano. Ker sem bila tujka, sem verjetno bila zanimiva za starejše gospe podajalke. Zato so me vprašale veliko stvari. Takrat sem bila res ganjena. Ker sem tujka, sem mislila da je prodajalcem odveč govoriti z mano. Ker je znano, da tujci ne znajo japonsko, sem mislila, da nihče ne bo z mano govoril po japonsko. Vendar je bilo v resnici povsem drugače. Ker je bila to vas, ni nihče govoril angleščine. Ker so ljudje od vsega začetka z mano govorili samo po japonsko sem bila srečna. Čeprav sem bila tujka, sem se takrat počutila malo kot domačinka. Počutila sem se sprejeto. Zato sem bila zelo ganjena.
Za konec je bila hrana v prefekturi Fukushima resnično okusna. Cmoki s tankim ovojem, ocvrt mochi in udon, jedla sem mnogo jedi. Vse je bilo zelo okusno. Prav tako pa sem se zaljubila v lokalni produkt Akabeko. 
Izlet v Fukushimo s fantom je bil res zabaven. Prečudovita narava, prijaznost starejših prodajalk in ljudi, ki živijo v prefekturi, okusna hrana, prisrčen Akabeko, spomini, ki sem jih ustvarila s fantom so mi dragi. Želim si, da bi mi ta izlet za vedno ostal v spominu. 